Вътьо Раковски
Любов в Ловния парк

chitanka.info

Върху сухата шума на Ловния парк

те положих за среднощното жертвоприношение.

Не говорехме вече за Кенет Кларк.

Не рецитирахме вече Сергей Есенин.

Подивял от студена мастика и страст,

разкопчавах ти блузката и сутиена

и гърдите ти като пърхащи гълъби галех аз,

а ти виеше и се гърчеше като хиена.

После виждах дърветата да стърчат

над гърба ми като махащи ръце за помощ

и ме пробождаше като меч

на очите ти жадни лъчът,

и те любех аз —

невменяем,

безумен,

непомнещ.

Моя хубава нощ!

Мое сластно момиче!

Моя зодия Рак!

Ти пищеше в лицето ми като птица,

щастливо и светло ранена,

притреперваше,

стихваше,

почваше пак,

сякаш бе

от богинята на любовта

за любовни игри сътворена.

И когато най-после се върнахме пак

в ресторанта, бе всичко прибрано.

Само твоята чантичка още висеше на стола.

Прекосихме край последния келнер

опустелия мъртъв дансинг

и излязохме.

Вън просветляваше леко.

Пищеше предутринен влак.

Започваше ден на бури магнитни,

на протуберанси.

Бяхме горди ловци на любов.

Самодивите на любовта,

затаени

сред сенки на тъмни дървета,

ни правеха реверанси.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.